Мария Донева
Дъждът от утехи валя, валя…

chitanka.info

Дъждът от утехи валя, валя

Валя и после престана.

Последната капка ме заболя.

А бяха умрели раните.

Измиха ме мътни, грижовни води.

В очите ми лъсна дъно.

И все едно цвят ли ме заблуди,

стар мъж ли ме целуна

Откъснах ли нова, по-пъстра лъжа,

рекламна луна ли свети.

Разплакана дума във шепи държа.

Роса върху сухо цвете.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.